Bine aţi venit la Marwen
Bazat pe o poveste adevărată
Deasupra Belgiei, în timpul celui de al doilea Război Mondial
Comandante, sunt F.U.C.K. alias Foxtrot Uniform Charlie Kilo.
Tocmai am intrat într-o furtună de gradul 1.
Înfricoşătoare ca artificiile de 4 iulie.
Sunt lovituri de pretutindeni.
La naiba!
Ajutor, Ajutor! Sunt lovit!
Am luat foc. lese fum de peste tot.
Intră fum în carlingă.
Am pierdut controlul.
Văd un râu şi o mlaştină acolo jos.
O să mă îndrept într-acolo.
Aşa băiatu'.
Intru în mlaştină.
Ticălo...
Problemele obişnuite ale armatei ale naibii cizme inflamabile.
Înfricoşător.
Nu e rău.
Chiar de loc.
Pe cine avem noi aici?
Un american.
Aşa e, Fritz, un ameri-can-executant.
Mâinile sus.
Scuze, nu vorbesc limba Nazi.
Mâinile sus.
Pistolul.
Vino aici.
Ce?
Un porc murdar american!
Haide!
Râzi, Heinie.
Dar aceste tocuri nu sunt de vânzare.
Dacă tot îţi place să fii o femeie,
poate ar trebui să-ţi tăiem coada.
O, da?
Păi, ia coada asta.
Loveşte omul în faţă!
Cine eşti?
Mă numesc Wendy,
şi te-am salvat.
Hei, arăţi bine.
Oh, nu. Nu, nu, nu, nu, nu, nu.
Isuse.
La naiba.
Cred că glumeşti.
Păi...
Rahat.
Cred că am priceput.
Da, cred că am priceput cum trebuie.
După atâţia ani...
Cât timp a trecut?
3? 3 ani.
Isuse.
3 ani.
Timpul zboară când te simți bine.
Nu-i aşa, Hogie?
Voi pune "pompele" în bar.
Scuze, Wendy, trebuie să te întorci.
Aia era atunci şi asta e acum.
Ce faci, Deja?
Salut.
Ai ajuns repede, aici.
Un moment. Trebuie să deblochez uşa.
Capul la "cutie", Deja.
Ea e noul vecin.
O roşcată.
Eşti geloasă. Întotdeauna ai fost.
Mai scuteşte-mă. Glumeşti?
Ai făcut acelaşi lucru de secole.
Uau. Uite că vin necazurile.
Nicol?
Ce-i cu toate astea? Hm?
Trebuie să încetezi, şi aş vrea să pleci acum.
- Să plec? - Trebuie să pleci.
- De ce? - Încearcă să nu mă mai hărţuieşti.
Ea este Nicol. E un nume mişto.
Te rog frumos.
- Bine? - Hei, aşteaptă, Nicol.
Eu te hărţuiesc? Serios?
- Da, serios. - Eu vin acasă, tu pleci.
- Fără să suni. Nu ai spus. - Vreau să pleci. Eu o să...
- Oare ce crezi, Deja? - O să plec.
Dacă asta îţi doreşti, o să plec.
Da, vreau să pleci, Kurt.
În regulă, am să plec. Am să plec.
El se numeşte Kurt.
Şi e un dobitoc.
- Bună, Anna. - Bună ziua, Mark.
Aduc alimente şi poşta.
Poftim. Ţi-am adus un timer.
Foloseşte-I ca să respiri.
30 de secunde, nu mai mult de un minut,
când eşti agitat, da?
Mark, cum te simţi? Eşti bine?
Bine. E binişor, cred.
Şi ce mai face Căpitanul Hogie?
- Agenţii SS I-au bătut. - Din nou?
Însă Wendy şi femeile I-au salvat.
Aa, Wendy. S-a întors în Marwen?
Nu, nu, nu s-a întors.
Am reînviat-o pentru pentru o poză mai veche pe care am vrut să o "repar".
Poză pentru vernisaj?
Aa, vernisajul arată bine.
- Mergi? - Nu se poate.
E ceva ce a gătit Roberta şi vărul ei.
Eu nu... Eu nu vreau nici un vernisaj.
E o prostie să nu mergi.
Proastă alegere.
Îţi aduc mai multe medicamente.
Ce s-a întâmplat?
De ce ai vrea mai multe, aşa de curând?
- Le-am aruncat în chiuvetă. - Din nou?
Tu iei doar una, da, una pe zi.
Prea multe nu fac bine, e periculos.
Nu ştiu de ce încă, i le da doctorul.
Nu e bine.
Sunt dependenţi de ele. Şi tu poţi ajunge să fii dependent.
Deci, ai mai exersat exerciţiile de mână?
Da.
Şi să te hrăneşti?
- Da. - Ai mai mâncat?
Nu!
Eşti prea slăbănog!
Îţi trebuie carne pe oase.
Hai sus.
Hei, hei.
Bun.
Bine.
Bine, am plecat.
Am uitat.
O văd pe Julie.
Te-a salutat.
Aleargă la Rochester Marathon.
Oh, Julie.
Ce mai face? E tot în Ithaca?
Da. lar copiii ei cresc.
- Au 6 şi 8 ani. - 6 şi 8. Uau.
Bine, acum am plecat.
Te rog, nu pierde pilulele.
Şi nu fi prostuţ.
Eşti un artist.
Mergi la vernisajul tău. Fii mândru.
Bine. În regulă.
Gata cu joaca. Cunoşti procedura.
Aşa e. Ai înţeles, Mark.
Pune un picior în faţa celuilalt.
Hai, iubitule. Hai că poţi. Hai că poţi.
Vom dansa tango luna viitoare.
Poţi... te-am prins.
Te susţin. Te susţin.
Nu voi lăsa să ţi se întâmple ceva.
- Doare groaznic! - Ştiu, ştiu.
Dar va trebui să te obişnuieşti cu durerea, Mark.
Va trebui să-ţi placă.
Va trebui să-ţi placă durerea.
Să-ţi placă durerea.
lertare mamă... Fără speranţă!
Eu zic să-I terminăm. E distrus! Nu merită
Al meu eşti. Apare, Deja
Cred că am fost însurat
Atac brutal asupra unui localnic, Victima se află în stare critică
Hogie...
ea e Elsa.
Ea e lăptăreasă.
Ai găsit-o la 2 km est, de râu.
O echipă SS vroia să
dea o petrecere cu cârnaţi, dar tu i-ai împuşcat.
Domnule?
Cum te numeşti?
Hogancamp.
Căpitanul Mark Hogancamp, armata SUA, Corpul aeronautic.
Dar toţi îmi spun Hogie.
La dispoziţia dvs, domnişoară.
Domnişoară, după dvs.
Aşadar, iată-I.
Frumosul centru al oraşului Marwen.
O oază de grădină a Belgiei.
Şi bucăţica mea de Rai.
Are tot ce-ţi trebuie.
Fântână, băcănie,
biserică, desigur,
piaţă, hotel, o cafenea la şosea.
Şi chiar acolo stau eu,
faimoasele Ruine Stocking.
Barul "Lista de prieteni" celebru în toată Europa.
Ea este Julie.
Bună Jules, ce trucuri ai?
Suzette, bună ziua.
Ce merge cu şuncă?
Ele cine sunt?
Aceste frumoase păpuşi...
sunt femeile din Marwen.
- Cine-i fata nouă? - E lăptăreasă.
Am găsit-o la 2 km est de râu.
O echipă de nenorociţi, Bosch
urma să facă o petrecere cu cârnaţi dar eu i-am ciuruit.
Are şi o vacă?
A fost surprinsă în toiul focurilor de armă. Victima vac-olaterală.
Şi care-i povestea ei?
Da. Poate mânui o "tijă"?
Nu, dar poate mânui un sfârc, sigur.
E lăptăreasă.
Ea ştie doar să stoarcă ţâţe de vaci.
Dar tu papușă va trebui să o înveţi să stoarcă
viaţa dintr-un imbecil nazist cu inima neagră.
Dar ea e moale.
Probabil s-a înmuiat în lapte toată viaţa.
Prea subţirică.
Nu are carne pe oase.
Bine, în regulă, ajunge cu văicăreala despre subţirele.
Voi toate păpuşilor sunteţi slăbănoage.
Nu-mi place să fac pe şeful aici dar ea rămâne.
S-a înţeles?
Haide scumpete.
Cred că am o bluză care ţi se potriveşte.
Şi am şi o pereche de pantaloni mulati ce vor da bine pe tine.
Aşadar atenţie, avem reguli.
Regula numărul 1: Nu te apropia prea mult de Hogie.
Îţi poate aduce pieirea.
Un moment, vă rog.
Căpitane!
Mulţumesc.
- Merci. Merci. - Nu.
Nu.
Nu. Nu!
Nu!
Biserica!
În clopotniţă!
Rezistă păpuşă.
Te vom repara de îndată.
Pierde prea mult sânge.
Căpitane... merci.
Merci.
Sărmana.
Nenorocitul ăla de Kraut îmi era mie, destinat.
Aşa e, dragostea mea.
Glonţul ăla ţie, îţi era destinat.
Te avertizez, Deja.
Hai să nu începem să facem agitaţie, aici.
Ce vrei să spui, iubire?
Eu sunt salvarea ta, protectorul tău.
Eu te-am salvat.
În mod nesperat, femeile sunt atrase de tine.
Dar am să le opresc eu din acest comportament!
Înapoi vrăjitoareo!
Ajunge cu gogoşile tale voodoo pentru o zi.
Voodoo?
Aşadar...
să nu plângi după laptele vărsat.
Jules, ce se întâmplă?
Nu ştiu. Eu...
încă mă gândesc la sărmana aia de lăptăreasă.
Nici n-a ştiut ce a lovit-o.
Cum spuneam, glonţul ăla îmi era destinat.
Nu. Vorbesc de momentul de după în care a fost împuşcată.
Când Deja Thoris a spulberat-o oricum.
Pac! Şi s-a dus.
Cum i-a făcut lui Wendy.
Da. La fel.
Uite ce-i, ştim deja povestea.
Chestia asta cu tine şi vrăjitoarea belgiană
ține de aproape 3.000 de ani.
Lăptăreasa cu ochii înlăcrimaţi a fost atât de aproape.
Asta-i tot.
Da. Mult prea aproape.
Dar cum rămâne cu noi?
Când vom fi şi noi spulberate oricum de "cine ştie unde"?
Nu, nu.
Ea ar putea să ne audă.
Păpuşilor, păpuşilor, ascultaţi.
Uite ce trebuie să vă reamintiţi.
Noi, acum, ne aflăm aici.
Suntem încă în viaţă, şi asta e tot ce contează.
Aşadar un toast.
Pentru viaţă, pentru dragoste, pentru Marwen.
Şi femeile frumoase din oraş.
Aici erai.
Vrăjitoare mică.
În regulă, fetelor, e vremea să lovim fânul.
E vremea cufărului.
Salut. Aţi sunat la Mark Hogancamp.
Nu vă poate răspunde acum,
dar dacă vă lăsaţi datele de contact,
veţi fi sunat.
Doar una pe zi
Mark, sunt Demaryius Johnson.
Îmi cer scuze pentru ora târzie.
Şi presupun că verifici aparatul, aşa că voi fi scurt.
Nu ştiu dacă îţi aminteşti,
dar sentinţa se va pronunţa pe data de 13, vineri.
Şi, aşa cum am discutat de multe ori,
este important ca tu să fii acolo,
să fii prezent în instanţă în acea zi.
Vrem ca judecătorul să pronunţe pedeapsa maximă,
aşadar e important să fii prezent.
Să-i priveşti drept în ochi pe atacatori
şi judecătorul să vadă că îi înfrunţi pe atacatori.
Ei trebuie să plătească pentru ce ţi-au făcut.
Vreau ca judecătorul "să arunce" cu cartea spre ei.
Vreau ca judecătorul
"să arunce" cu cartea spre ei.
Faţa la podea! Faţa la podea!
Sunt un roi de Heinies, peste tot!
Nu mai am muniţie!
Mai am nevoie de muniţie!
Mai multă muniţie!
Mai multă muniţie! Ne trebuie mai multă muniţie!
La naiba, adu mai multă muniţie!
Alo?
E totul în regulă?
Am auzit strigăte.
Sunteţi bine?
Da. Bine.
Mi s-a părut că vă aud strigând după gumbo ~ produs alimentar.
Nu.
Nu gumbo.
Fără gumbo.
Bine. Scuze de deranj.
Te iubesc.
Haide, vino cu mine.
Te voi iubi întotdeauna.
Doar eu am puterea să te ajut.
Doar eu îţi pot opri durerea.
Ridică-te şi străluceşte! Ridică-te şi străluceşte!
leşi din cutie, şi puneţi şosetele.
E joi.
Avem treabă.
Îţi sugerez să te ridici
din poziţia culcat.
Mă auzi?
- Da! - Da, domnule!
Stai cu ochii-n patru.
Al naibii bastarzi, pot fi oriunde.
Carlala, fii atentă la drum.
Jules, trage în orice mişcă.
Wilco, Căpitane.
- Salut, Larry. - Salut Mark.
Te caută Carlala.
- Şi, spune-i că-mi mai trebuie lămâi verzi. - Am înţeles.
Şi să nu uiţi, joi e ziua chiftelelor.
Am înţeles. Ziua chiftelelor.
Hei, Mark.
- Deci ăsta e tipul? - Mda.
Se afla acolo,
chiar în mijlocul drumului.
Vreo 5 au sărit pe el.
E un miracol că a supravieţuit.
L-a găsit Wendy, femeia care se ocupă de bar.
Credeam că e un sac cu gunoi, până nu s-a mişcat.
Îţi spun eu Carlala,
Deja a învins-o.
Deci ea a spulberat-o?
Mda, pur şi simplu.
ca şi pe Wendy.
Acea Deja Thoris e chiar o figură, nu-i aşa?
Dar ce nu înţeleg, de ce e aşa o ciudată?
Îl iubeşte pe Hogie. Îl vrea doar pentru ea.
Mark, pot să te întreb ceva?
Cum de eu sunt singură în Marwen?
Nu am vreun iubit?
Nu poţi să ştii.
Armata a treia Patton ar putea trece pe aici oricând.
Dacă se va întâmpla asta, ai grijă ca
vrăjitoarea aia belgiană să stea departe de bărbaţii mei.
Nu. Deja are grijă doar de Hogie.
E obsedată de el.
Mai ai vreo veste de la Wendy?
Wendy, îl iei pe Hogie
să-ţi fie un soţ iubitor şi credincios,
până ce moartea vă va despărţi?
Da.
Aşadar, prin puterea cu care am fost investit de Regatul Belgiei
şi de comandantul suprem al Forţelor Aliate,
vă declar soţ şi soţie.
Poţi săruta mireasa.
S-a mutat.
Ce?
Ce ai spus?
Am spus, "S-a mutat. "
Am auzit că s-a mutat în California.
Da, aşa e. În California.
Mark.
- Bună. - Bună Roberta.
Pregătesc nişte cafea. Vrei şi tu?
Nu, mulţumesc.
Jeep-ul arată bine. Cauciucurile Mud splatter sunt mişto.
O să-mi ia ceva timp şi mulţi kilometri
să am suma necesară ca să pot pune acele cauciucuri.
Cafeaua e din cea mai bună... neagră, prăjită columbiană.
Azi am băut destulă.
Ai băut doar cafea toată ziua.
Da, trebuie să reduc cafeina, cred.
- E decafeinizată. - Păi, eu oricum mă cam grăbesc, aşa că...
- E instant. - Păi... da, bine.
Da, instant decafeinizată.
Grozav. E gata într-o clipită.
Bine.
Hei, Mark.
Mama găteşte şuncă duminică.
Vrei să vii la cină?
Şuncă? La tine acasă?
Păi, e casa mamei.
Dar, da e casa mea.
Mda, ştiu şi eu.
Chiar nu mă dau în vânt după şuncă.
E în regulă. Sunt sigur că se va bucura să prăjească un pui la grătar.
Nici după pui, nu mă prea dau în vânt.
- Dar o friptură înăbuşită? - Îmi produce gaze.
- Coaste? - Fac multă murdărie.
Sushi?
Mama ta face sushi?
Nu. Dar putem găsi un loc unde se prepară.
De fapt, eu...
n-am încercat niciodată sushi.
Dar aş ieşi bucuroasă cu tine.
Nici eu nu am mâncat vreodată.
Ca să vezi.
E încă un lucru ce-I avem în comun.
Nici unul dintre noi nu a mâncat vreodată sushi.
Caut o păpuşă Glamonista cu părul roşcat.
O roşcată?
Am crezut că-ţi plac blondele.
Da, dar îmi trebuie o roşcată.
- Oh, da. - Ce zici de asta?
Da.
Ce ochi buni.
Fain vopsită.
Cum o s-o numeşti?
- Scarlet? - Nu, Nicol.
Nicol, hm?
Haide Nicol, "să-ţi punem" inelul.
- O punem pe lista ta? - Da.
Eşti emoţionat de vernisajul tău?
Vărul meu e încântat.
Şi toţi ceilalţi de la galerie.
Fii atent.
Acest general SS abia a sosit.
Figurinele realizate modern sunt foarte reuşite.
Au detalii frumos realizate.
Vrei să ţi-o împachetez şi pe asta?
Nu.
Nu pot... Eu...
nu mi-o pot permite.
Se spune că este un general-maior armurier SS.
A luptat în Belgia în 1944.
Nu e asta o coincidenţă?
Se numeşte Kurt. Kurt Meyer.
...pentru cei 5 agresori condamnaţi
pentru că au bătut un artist local,
un fotograf Mark Hogancamp.
Luăm legătura live cu Jennifer Cook,
- care se afla la tribunalul Ulster County... - Îmi pare rău, Mark!
- lau eu telecomanda! - ... cu ultimele noutăţi.
Jennifer?
Da, Bill, tocmai am fost informată
că judecătorul Harter a revocat cererea
pentru o viitoare evaluare psihiatrică
a unuia dintre apărători.
Condamnarea va continua aşa cum este programată
pentru cei 5 condamnaţi
responsabili de atacul brutal
asupra unui artist local Mark Hogancamp.
Să strigi în gura mare, Carlala,
Ce crezi că e asta, Indy 500?!
Eu bia am 80.
Îmi pare rău, Mark.
Se ia dimineaţa
la acest medicament, dragostea mea.
Te vei simţi mai bine.
Ştiu cât de mult suferi.
Cât de mult doare.
Ce durere trebuie să înduri.
Mereu voi fi alături de tine.
Sunt singura în care ai încredere.
Singura care te înţelege.
Singura care-ţi simte durerea.
Singura care te iubeşte.
la acest medicament, dragostea mea.
la acest medicament. la acest medicament.
- Lasă-mă în pace acum! - Ticăloaso!
Ticăloaso!
Destul.
Te rog, draga mea.
Spune-ne doar unde-I putem găsi pe Căpitanul Hogie,
şi plecăm de îndată.
Promit.
la-ţi mănuşile de pe mine, gunoiule.
Ai auzit-o, gunoiule.
Jos mănuşile murdare de pe ea.
Repede!
Haide.
Scoate-le.
Atinge cerul.
la să-ţi văd ambele mânuţe, "Victorie,"
maimuţe de pe Rhin cu capul la cutie.
E valabil şi pentru tine, aragaz cu 4 ochi.
Hei.
Unde-i top-ul meu?
- Ce s-a întâmplat cu top-ul meu? - L-au rupt Naziştii.
Din nou?
Ştiu.
Ăştia sunt incorigibili.
Hei, ţi-am adus păpuşă.
leri ai plecat cam în viteză.
Cum ziceai că o cheamă?
Nicol.
Mulţumesc.
Şi am găsit astea într-un magazin cu ieftinituri.
- Papuci de casă! - Da.
Cu siguranţă vintage.
Anii 1960 mărimea 41.
Doamnă de la magazin
a spus că se purtau espadrile.
Ce tare. Espadrile cu papuci de casă.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Îmi pare rău pentru anunţul de la TV de ieri.
Păreai foarte speriat.
Îţi iei medicamentele?
Bun.
Aşadar, mergi la pronunţarea sentinţei?
Mă îndoiesc.
Dacă vrei vin şi eu cu tine.
E important.
Trebuie să te duci.
Ticăloşii ăia trebuie să primească ce merită.
Nu-i poţi lăsa să scape uşor.
Ei ţi-au distrus viaţa, ce naiba.
Nu pot.
Nu pot fi cu ei în aceeaşi încăpere.
Înţeleg, dar să fugi de situaţie nu-ţi este de nici un folos.
Hei.
Sigur îţi doreşti papausa SS?
E făcută bine, detaliat, cu tehnica modernă de realizare a păpuşilor
chiar mai bine decât Glamonistas.
A spus cineva "Glamonistas"?
Eu..., poarta este deschisă. Sper că e în regulă.
Mie... mie îmi plac Glamonistas.
Sper că nu vă întrerup.
Eu,... tocmai treceam pe cealaltă parte a străzii.
Vroiam doar să salut.
Eu sunt Nicol.
- Salut. - Bună.
Eu sunt Roberta. El este Mark.
Salut Mark.
Îmi pare bine să te cunosc.
Întotdeauna mi-a plăcut numele de Nicol.
Daa? Mulţumesc.
Al meu se pronunţă ciudat... fără "E" la final.
Deci, tu ai cumpărat casa lui Colleen?
Desigur, da. Îmi place.
Nu-i aşa că, Colleen şi al ei soţ
sunt un cuplu tare simpatic?
Mda. Arată a fi toarte îndrăgostiţi.
Tot timpul sunt foarte drăguţi cu mine.
Sunt oarecum trist că au plecat.
Ce sunt astea?
Ăsta e un model de tren?
Acesta este cel mai celebru sat din Marwen.
E o instalaţie de artă, a lui Mark.
Marwen.
Nu e în apropiwre de Poughkeepsie?
Este în Belgia, în timpul celui de al doilea Război Mondial.
N-am mai văzut aşa ceva niciodată.
Şi tu eşti un artist?
Eu doar fac poze.
El este modest. E un fotograf de excepţie.
Şi are un vernisaj în oraş care se deschide pe data de 27.
Uau, ce tare.
Să-ţi dau un fluturaş.
Lucrez la Hobby House Al, apropo, aşadar...
sunt gata să vă ajut cu ce aveţi nevoie pentru Glamonista.
- Grozav. - Da.
Mă scuzaţi că vă întrerup.
Mi-a părut bine să vă cunosc pe amândoi. Bine.
Păi, acum ştim cine este Nicol.
Deci, e mai bine.
Trebuie să facem ceva în legătură cu acele încălţări.
Trebuie să-ţi spun, Nicol,
chiar şi acele stiletto nu erau inventate până în 1954,
şi te reprezintă.
Alea sunt espadrile?
Scuze. Scuze.
Sunt papuci de casă.
Am auzit ce ai păţit,
şi îţi spun că îmi pare tare rău
şi nu meritai să păţeşti aşa ceva.
Îmi pare nespus de rău.
Alea sunt din Zappos?
Nu, sunt vintage.
- Din anul 1960, cred. - Oo, da.
Cred că mama avea o pereche identică.
Se întâmplă ceva în biserică?
Oo, da.
Te deranjează dacă arunc o privire?
Nu.
Îmi plac toate, pentru că sunt aşa de drăguţe.
Florile alea mici şi cutia de poştă,
şi perdeluţele alea drăguţe.
Sunt atâtea detalii.
Dumnezeule!
Ce fac?
Ei cine sunt?
Ei sunt Nazişti.
Îl torturează pe Hogie.
- De ce? - Îl urăsc.
Pentru că e american?
Pentru că e diferit.
Ce o să i se întâmple?
E o poveste complicată.
Păi, spune-mi.
Sunt fascinată.
- Chiar vrei să ştii? - Da.
Bine.
Femeile din Marwen sunt cele care păzesc satul.
Şi se adună la bar.
Şi nu I-au văzut pe Hogie de ceva vreme.
L-a văzut careva pe Hogie?
Nu. Nu, de la micul dejun.
L-am auzit spunând că merge să verifice ceva la biserică.
Mă scuzaţi.
Salut.
Sunt nouă.
Tocmai ce m-am mutat peste drum.
Îl caut pe comandantul vostru.
Acela ar fi Captain Hogie.
Nu ştie nimeni unde este.
Şi tu... tu cine eşti?
L- au capturat pe Hogie!
5 membri SS I-au reţinut în biserică!
Îl biciuiesc şi îl torturează!
- Să mergem. - Stai!
Nu putem.
Oamenii lui Krauts au încercuit biserica
ca un fund gras ce stă pe budă.
N-avem cum să intrăm.
Îl vor ucide pe Căpitanul Hogie în momentul în care ne vor vedea.
Şi ce putem face?
Nu-I putem abandona să fie torturat în continuare.
Am eu o idee.
la uite aici!
Bună doamnelor.
Camarazi, hai să petrecem.
- Avem ceva tărie, dragule. - Da, hai să bem.
Da, de parcă ar fi Oktoberfest.
Corect. Fiesta de octombrie.
Da! Adu-ţi fundul ăla drăguţ aici!
Până la fund, fetelor.
Să-i prăjim.
Da!
Sunt salvat.
Eşti salvat.
Sunt salvat.
Eşti salvat.
Ce ochi frumoşi ai.
Şi nişte tocuri uimitoare de care nu am mai văzut.
Se numesc stiletto.
Dar nu vor fi inventate până în 1954.
E ciudat, nu?
Aici în Marwen se întâmplă multe lucruri ciudate.
Lucruri fără sens.
Ca şi asta, cum de ai ajuns aici.
Eu, doar ce m-am mutat vizavi.
Cum te numeşti?
"Nicol,"
"fără 'E' la sfârşit",
spune ea.
Va continua.
Ce drăguţ.
E o poveste, dată naibii.
Un pic cam violenta.
Dar cel puţin Naziştii sunt morţi.
- Asta e bine. - Oricum, pentru o vreme.
Ăştia par să aibă mai mult de o viaţă.
Şi mie îmi place această Nicol.
E destul de isteaţă.
Şi mie îmi place.
Îmi place să port tocuri, uneori.
Nu ştiu de ce, dar cumva mă conectează
la esenţa doamnelor.
Te deranjează cumva?
Ba chiar deloc.
Bun.
Pentru că îmi plac doamnele.
Chiar îmi plac doamnele.
Vise plăcute, Nicol.
Bun venit.
Noapte bună, fetelor.
Cred că s-au îndrăgostit.
Ce o să spună Deja despre asta?
Nu e fericită.
Noaptea trecută, am prins-o încercând să...
- Ce? - Nimic.
Ştiu că vei spune că sunt nebună,
dar eu, personal, nu am încredere în vrăjitoarea aia belgiană.
Cred că trebuie să stai cu ochii pe ea.
Ştiu. Ştiu.
Ea continuă să-i readucă la viaţă pe Nazişti,
şi asta mă bulversează.
Şi cum ziceai că o cheamă pe roşcata aia?
Nicol, fără "E" la sfârşit.
Corect. După cine a fost numită?
- După nimeni în particular. - Nu o să-mi spui?
Hei, Mark. Ai un apel telefonic.
E Johnson, avocatul tău.
Se scuză că te deranjează de la lucru,
dar spune că trebuie să vorbească cu tine.
Spune-i...
Spune-i că e ziua chiftelelor.
Ştie că e ziua chiftelelor.
Păi, hai... spune-i...
spune-i că am să-I sun eu, mai târziu.
Am înţeles.
Salut, Mark.
- Salut. - Salut.
Ai ajuns acasă de la lucru?
Da.
Pot să te rog ceva?
Am nevoie de ajutor să mut o comodă.
Nu-mi dai o mână de ajutor?
- Sigur. - Bine.
Bine. Bine.
Mulţumesc.
Chiar e grea.
Cum ţi-a mers azi? Ai avut o zi bună?
- A fost bine. Da. - Da?
- Îmi place boneta ta. - Mulţumesc.
- Cu plăcere. - Mulţumesc.
Ce dracu?
Fratele meu foloseşte stiletto.
15 cm sau mai mult.
Locuieşte împreună cu familia în New Haven.
El...
El mai colectează şi lenjerie.
Eu am colectat încălţări.
Ai o colecţie de încălţări?
Am 287 de perechi.
Deci ai un fetiş pentru încălţări?
Ei, nu i-aş spune fetiş.
I- aş spune "esenţa".
O esenţă de femeie.
Colectez esenţa de femeie.
Când îi port... nu ştiu de ce...
parcă mă simt conectat la "esenţa" damelor.
A femeilor.
Am înţeles.
Te deranjează?
Nu, chiar deloc.
De asta ai fost bătut?
Păi, purtam pantofi de alergare în noaptea aia.
dar cred că am zis ceva de esenţă.
E groaznic.
Îmi pare rău.
Băusem. Atunci beam destul de mult.
Poate dacă nu eram betoc, mi-aş fi ţinut gura.
Nu spune asta.
Ei n-au nici o scuză pentru ce ţi-au făcut.
E o crimă din ură, pur şi simplu.
Nu contează ce ai spus.
Bine?
Cred că eram un foarte bun ilustrator.
Abia reuşesc să-mi scriu numele acum,
am aceste acţiuni comice din al doilea Război Mondial
pe care le semnez ca ilustrator.
Ce tare.
Nu-ţi aminteşti ce preocupare aveai?
Nu, nu, mi-au "şters" din memorie orice amintire avută vreodată.
Ţi-au "şters" din memorie orice amintire avută vreodată?
Îmi mai amintesc doar fapte şi anumite lucruri, cum ar fi înmulţirea.
Dar... nu-mi mai amintesc lucruri despre viaţa mea personală.
Am pierdut tot ce ştiam înainte de atac.
Ce-mi amintesc despre atac
este cuvântul "ciudat. "
Îmi spuneau ciudat.
Şi...
din tonomat se auzea Tammy Wynette.
"Stand by Your Man. "
Asta-i tot ce-mi amintesc.
E groaznic.
Eşti norocos că nu te-au omorât.
Aşa cred.
Am zăcut în drum peste o oră,
şi atunci m-a găsit Wendy.
Era barmaniţă în noaptea aia.
Un moment, da?
Da.
- Alo? - Bine.
Da.
Da, e Nicol.
Da, pot fi acolo. La ce oră?
Au dat jos ventilatorul?
Câţi centimetri cubi?
Bine. A contactat cineva familia?
În regulă, bun.
Bine, voi fi acolo.
Bine, grozav.
Mulţumesc.
De la lucru.
Ce o să faci?
Îţi plac ceainicele?
Da, îmi place ceaiul.
Îmi place orice are legătură cu ceaiul.
Îmi place să fac ceai.
Îmi place ritualul servirii.
Chiar mă gândesc să construiesc o ceainărie,
dacă tot am o curte.
ca cea din spate.
Am băut un ceai ultima dată, când eram în spital.
Pariez. Are beneficii terapeutice.
Eşti cumva soră medicală?
Sunt tehnician veterinar.
Tehnician veterinar.
Şi mai sunt voluntar la "Under One Woof".
Under One Woof ~ La adăpostul unui lătrat.
Ai intels? "Ham"?
Adăpost de animale.
- Corect. - Bine.
Oricum, mulţumesc.
- Chiar apreciez. - Mulţumesc.
Poftim, ia asta.
- Aa, nu. - E de la oamenii cu mutatul.
Mulţumesc.Eu nu mai beau.
Nu am mai băut de când...
M- au snopit în bătaie. M- au trezit din beţie.
Bine.
Uite. Ce zici de asta?
- Gogoşi de la Realtors. - Mulţumesc.
Bine, stăm la un ceai din când în când?
Mulţumesc.
Da. Da, hai să o facem.
Hai să ne întâlnim la un ceai din când în când.
Ceai şi gogoşi. Ce idee confortabilă.
- Kurt, ce faci aici? - Ăsta cine-i?
E Mark. Locuieşte vizavi.
Da da.
Ce se întâmplă? Atenţie.
Vorbeşti germana? Victorie!
Pentru Dumnezeu, Kurt, încetează.
- Spune-mi Mark. - Te rog. Te rog nu.
- Ce-i cu acele păpuşi Nazi şi celelate, hm? - Încetează.
Eşti un soi de pedofil, albul suprem, nu?
Încetează. Ce nenorocit poţi fi.
Eu nenorocit? Sunt un nenorocit?
Bună ziua dle Johnson.
Bună ziua Mark.
Greu te mai prinde omul la telefon.
Da, păi am fost un pic mai ocupat.
Îmi imaginez.
Mă bucur că am reuşit în final să te prind.
Am riscat să conduc până aici
să te implor încă odată să te...
rog să fii prezent mâine în instanţă.
E important să apari la pronunţarea sentinţei.
Nu vreau că indivizii ăia să scape
- doar cu o scatoalcă după cap. - Trebuie...
Merg, că am de lucru. E ziua chiftelelor.
Nu.
Nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu.
Ziua chiftelelor a fost astăzi.
Ţi-am adus costumul şi cămșa de la călcat.
Am vorbit cu prietena ta Roberta, de la magazin,
şi a fost de acord să te ia dimineaţă
şi să stea cu tine pe durata procedurilor.
Da, nu ştiu ce să zic, dle Johnson.
Mark...
Am pregătit o declaraţie de impact a victimei
ca să o citeşti mâine.
Doar trebuie ca tu să o citeşti,
şi va fi oficial înregistrată în dosarul instanţei.
Apoi voi vorbi eu despre gradul vătămărilor.
Cum ai fost bătut cu sălbăticie.
Cum te-au adus în pragul morţii.
Îţi aminteşti cum ai fost bătut, nu-i aşa?
Apoi voi arăta instanţei jurnalele de artă.
Ilustrările elaborate pe care le făceai.
Nu. Acestea menţionează şi tocurile mele.
Nu vreau să vorbesc despre tocurile înalte.
Mark, am scris şi despre tocuri acolo
pentru că vreau să întăresc ideea că acest atac
a fost o crimă din ură, nu o bătaie ordinară în stradă.
Vreau ca atacatorii să rămână închişi multă vreme.
Vreau ca judecătorul să-ţi vadă faţa.
Înţeleg...
că eşti o fiinţă umană în suferinţă.
Am văzut astfel de cazuri care au luat altă întorsătură.
Bine, am să vin.
- Bună dimineaţa, Mark. - M'neaţa.
M'neaţa, Roberta.
Cred că măcar păpuşile să rămână în maşină.
Nu merg nicăieri fără întăriri.
Nu le poate aduce ca un element de comfort?
Adu totuşi una.
În picioare.
Curtea Superioară a Statului New York,
Ţinutul Ulster, este acum în sesiune.
Onorabila Martha J. Harter prezidează.
M'neaţa.
Vă rog luaţi loc. Mulţumesc.
Fiind găsiţi vinovaţi de către un juriu
pentru acuzaţia de atac al unei bande de gradul 1 şi 2
şi pericolul nesăbuit de gradul 1 împotriva victimei, Mark Hogancamp,
inculpaţii sunt convocaţi azi, aici în faţa Curţii Ţinutului Ulster
în scopul audierii şi hotărârii sentinţei.
Are cineva vreun temei legal
care să împiedice pronunţarea sentinţei?
- Nu, dnă judector. - Nu, dnă judector.
Înainte de pronunţarea sentinţei,
vor părţile să facă vreo declaraţie?
Da, am vrea dnă judecător.
Victima se afla în sală?
Doreşte să se adreseze curţii?
Da, dnă judector.
Dle Hogancamp,
vă rog adresaţi-vă curţii când sunteţi pregătit.
Linişte! Linişte!
Lin...!
Culcat.
Ridică-te Hogancamp!
Du-te, du-te, du-te!
Dle avocat.
Dnul Hogancamp se simte bine?
Dnă judecător, dacă instanţă este de acord,
acuzarea cere o pauză de 20 de minute.
Vă propun altceva mai bine, dle avocat.
Văzând starea dnului Hogancamp de azi, evident
amânăm pronunţarea sentinţei.
Curtea se va reuni pe data de 27 ale lunii
la ora 10:00 a. m. în această încăpere.
Curtea se retrage.
Salut, Mark.
Sunt Roberta.
Ce zi, nu-i aşa?
Suntem la ştiri. Tu, probabil nu te uiţi.
Nu pot să cred că judecătoarea a pus noul termen
în aceeaşi zi cu vernisajul tău.
ce mizerie, nu?
Dar, oricum anunţă-mă dacă îţi trebuie ceva.
Mai vorbim. Pa.
Mă scuzaţi, domnule.
Doar ştergeam praful.
Adu francezii ăia ta-tas aici, iubito.
Am ceva pentru tine...
Mă dau bătut.
În regulă.
Doamne.
Ce lună frumoasă.
Sigur e.
Exact ca tine.
Hei, Hogie.
Ce fericită sunt.
Nu.
Parcă ţi-aş tot spune.
- Sunt blestemat. - Nu.
De fiecare dată când cineva de care îmi pasă se apropie prea mult...
Avem musafiri.
Mark?
E Nicol.
- Bună. - Bună.
O zi grea ieri, nu?
Te-am văzut la TV.
Oricum, sper că nu te deranjez.
Vreau să-mi cer iertare pentru comportamentul lui Kurt.
E soţul tău?
- Nu. Nu. - Este prietenul tău?
Doar pentru 10 secunde.
- M-a speriat groaznic. - Da, ştiu.
Cu siguranţă, el are problemele lui.
Cu siguranţă.
Cred că e ochestie poliţistă.
E poliţist?
Da. Păi, a fost poliţist.
Te deranjează dacă intru câteva momente?
Nu, intră.
Da, Comandantul Echipei de geniști.
Poliţia Endicott.
Până a primit al doilea avertisment de ~ Condus sub influenţa alcoolului~.
- Eu... - Pot să-ţi iau haina?
Sigur. Mulţumesc.
Îmi făceam curat în dulap.
- Mulţumesc. - Mulţumesc.
Mă gândeam că poate îţi plac astea.
Am mers mulţi kilometri pe ele,
iar pe unele dintre ele le-am purtat doar odată.
Şi astea sunt vechile mele crampoane.
Şi acest Christian Louboutin?
Nu.
Sunt nişte reproduceri.
Alea nu mi se mai potrivesc.
Şi, dacă nu le mai vrei, aruncă-le.
Oo, nu, nu, nu. Glumeşti?
Le voi adăuga la colecţie.
Deci, aşa arată 200 de perechi de încălţări.
287.
Habar n-am de unde au apărut.
M-am întors de la spital, şi i-am văzut pe toţi,
şi I-am întrebat pe prietenul meu Larry, "Oare am o prietenă?"
Şi el a spus, "Nu.
Sunt ai tăi. "
- L-am prins. L-am prins. - Scuze. Scuze.
- E în regulă. L-am prins. - Scuze.
Astea sunt desenele tale?
E jurnalul meu de artă.
- Te deranjează dacă arunc o privire - Nu.
De ce Al doilea Război Mondial?
Nu ştiu.
Cel puţin noi, eram băieţii buni.
- Astea sunt frumoase. - Mulţumesc.
Şi, ai trecut la fotografii?
A trebuit. Nu mai pot desena,
aşa că păpuşile mele trebuie să-mi spună povestea.
Am căutat Marwen pe Google,
şi nu există nici un oraş Marwen în Belgia.
Da, eu I-am inventat.
"Mar" este de la Mark, şi "wen" vine de la Wendy.
Aceeaşi Wendy care te-a găsit în drum?
Wendy I-a salvat pe Hogie în ziua în care s-a prăbuşit cu avionul sau P-40.
Ea a fost dragostea vieţii lui.
Şi toate păpuşile sunt oameni pe care îi ştii în Marwen?
Da, cam aşa ceva.
Wendy şi Carlala, le-am întâlnit la Avalanche.
Carlala încă lucrează acolo.
Anna este purtătorul meu de grijă.
Vine în fiecare lună.
E o rusoaică nebună.
Pe Julie am întâlnit-o la recuperare.
Şi-a pierdut parte din picior într-o explozie în Iraq.
Şi Suzette...
Suzette St. Sweet este actriţa mea favorită.
Se află,
în seria din "spatele uşii" Bodacious Babes.
- Nu am văzut-o. - E destul de bună.
Ăştia doi ce fac?
Sunt la o întâlnire?
Păi, Nicol vrea, dar Hogie nu o lasă.
El nu lasă pe nimeni să se apropie de el.
De ce?
Nu vrea să sfârşească singur, din nou.
Şi ea cine e?
Care-i povestea ei?
Ea este Deja Thoris.
Ea este vrăjitoarea belgiană din Marwen.
Ea are o mănuşă magică.
Poate spulbera pe oricine nu-i place
15 milioane de ani lumină în viitor.
Grozav.
În viaţa reală cine e?
Nimeni.
Nu ştiu de unde a apărut.
Oricum, vreau să te invit la ceai.
- Aşa cum am promis. - Bine.
Da. Ce zici de joi?
Da. Da, e grozav.
- Să zicem la ora 4:00? - Grozav.
Oficial este oră pentru ceai.
Fac un amestec "răutăcios" de rodii cu afine.
Bine.
Hei, trebuie să-ţi spun că,
de când te-am văzut prima dată,
am ştiut că eşti o femeie cu stiletto.
De asta ţi-am pus stiletto în picioare.
Spui de păpuşă?
De asta ai pus stiletto păpuşii?
Da, aşa e.
Bine. Ne vedem joi.
Opreşte căldura Stinge lumina
Închide ochii. Am o surpriză pentru tine.
Ştii că nu pot închide ochii.
Sunt o păpuşă.
Aşa.
Bine. Care-i marea surpriză?
Hei, hei.
Ce faci?
Nu, eşti nebună? Eşti...
Uite.
Nu s-a întâmplat nimic.
Te-am sărutat şi nu s-a întâmplat.
Să fiu al naibii.
Nu!
Se cred deştepţi.
Le arăt eu lor.
Nimeni nu o sfidează pe Deja Thoris.
Sunt o vrăjitoare belgiană din Marwen,
şi Căpitanul Hogie îmi aparţine.
Doar mie.
Îmi vei construi o Maşină a timpului!
O Maşină a timpului? Isuse Cristoase.
- Carlala! - Of, Dumnezeule, Mark!
M-ai speriat groaznic.
- A venit Larry? - Da, e afară.
Mark.
Ce faci aici? Închidem.
Hei, Larry, pot să cumpăr lampa cu lavă?
- Veioza cu lavă? - Da, aş putea-o folosi.
Vrei să urci acolo
şi să cureţi praful de pe ea? A ta e.
Mulţumesc.
Dumnezeule, oraşul tău
s-a transformat într-un fel de Melrose Place.
Sunt în siguranţă doar între miezul nopţii
până la orele întunecate înainte de răsărit.
Văd.
Deci, ei nu i se întâmplă nimic, nu?
Crezi că e chestiune de timp când li se permite să se sărute?
Da, s-ar putea. Sau altceva.
Ce?
Dragostea adevărată.
Cred că Hogie e îndrăgostit.
Îmi place asta în curtea bisericii.
E iluminată frumos.
O să le prezinţi la vernisajul tău?
Hei, ai ceva
ceainice miniatură, ceşti şi alte cele?
- Ceainice? - Da, ceainice, ceşti.
În secţiunea case cu păpuşi.
Ascultă, vărul meu trebuie să tipărească
programul pentru vernisajul tău.
Deci vrea să te întreb odată pentru totdeauna,
vrei să mergi?
Da.
Ce?
Am spus "da. "
Eşti sigur?
Pentru că trece în program
- că vei fi acolo. - Voi fi acolo.
O să mergi şi în instanţă dimineaţa?
Deoarece condamnarea are loc poimâine.
Ai nişte prăjiturele mici?
Nu, dar ştii ce?
Tocmai am primt nişte salate cu fructe noi.
Uau! O inimă mov ~ Purple Heart.
Uită-te la detalii.
La fel ca cea adevărată.
Vorbind despre asta...
- Cat costă? - 39,95 dolari.
40 de dolari pentru o medalie?
Al a spus că a aparţinut unui veteran rănit.
Nu încă.
- Nu te uita. Nu te uita. - Acum?
- Un pic mai în faţă. - Bine.
Bine.
Ta-da!
O ceainărie.
Doar pentru tine.
E faină.
Întotdeauna am vrut o ceainărie. Cum de ai ştiut?
- Mi-a spus o păsărică. - Mulţumesc.
Mulţumesc!
Îţi pot turna o ceaşcă de rodii cu afine?
Da, te rog.
Am şi o altă mică surpriză.
Eu am tot vrut să te întreb.
Nu am putut şterpeli un inel,
dar de îndată ce se va sfârşi războiul, îţi voi cumpăra unul.
Promit.
El i-a construit o ceainărie, şi apoi a cerut-o în căsătorie?
Da.
Aşa e.
Exact asta a spus şi Nicol.
Şi apoi i-a dat o medalie?
Păi, nu a găsit un inel.
Nu uita? E un război.
Da desigur.
Deci, Roberta mi-a spus că ai decis să mergi la vernisajul tău.
Cred că este o idee grozavă.
- Da. - Cred...
Uite medalia, Purple Heart a lui Hogie.
O are din Burma.
Era sub comanda Generalului Stilwell.
Şi...
acolo, au decis să se căsătorească în acea noapte,
la un minut după miezul nopţii.
Atunci când este momentul să săruţi mireasa,
ei pot, ştii, să o facă.
Şi să îngenuncheze şi restul.
El ce a spus?
"N-am întâlnit niciodată o păpuşă cu un set atât de superb
de torpile".
Un fermecător, Hogie.
Şi tu eşti cea mai atentă,
generoasă,
bună şi frumoasă femeie
pe care am avut norocul să o cunosc vreodată.
Aş fi onorat.
Vrei să te căsătoreşti cu mine?
Mark.
Ridică-te, te rog.
Ridică-te acum.
Îmi pare rău, cred că a fost o mare neînţelegere.
Îmi pare rău dacă mi-ai înţeles greşit intenţiile,
dar eu nu,...
Îmi pare rău...
Noi suntem prieteni.
Suntem,... suntem foarte buni prieteni,
dar nu suntem pe aceeaşi lungime de undă.
Preţuiesc nespus prietenia noastră.
Dar nu văd prietenia noastră într-o latură romantică.
Şi meriţi pe cineva astfel.
Îmi pare rău.
Dacă... te-am rănit,
nu asta am intenţionat.
Hei.
Am ceva pentru tine.
M- Mark, te uiţi la mine?
Sau spune ceva?
Bine, mă voi întoarce.
Bine.
Mark? Am asta pentru tine.
Nu eram sigură că aveai nevoie,
dar tipul la magazinul de hobby a spus...
La naiba, Deja.
Da, chiar eşti o figură, nu-i aşa?
Da?
Deci acum sunt eu, nu?
De ce mă urmăreşti?
Da, e gata.
Este exact ce ai cerut!
Este un cronometru cu numărătoare inversă.
55 de secunde, o călătorie doar dus în viitor.
Desigur, poate zbura.
Mark?
Ştiu că mă auzi.
Ţi-am luat asta.
Ca să comemorăm vernisajul tău.
Bine, sper că îţi place.
Da. ce se întâmplă? Atenţie.
Vorbeşti germana? Victorie!
Nu!
Hogie?
Unde te-ai dus?
Rahat.
Când o vei îndepărta pe
vrăjitoarea aia belgiană din coasta ta?
Ce faci aici?
Tu ce vrei?
Vreau "să creştem" ca o pereche. Asta vreau.
Vreau să nu te mai smiorcăi...
Ăsta era un Luger!
Nu.
Nu, ce s-a-ntâmplat?
Nişte nenorociţi de Nazişti au împuşcat-o.
Uite, medalia a oprit glonţul
să-i pătrundă spre inimă.
Dar pierde mult sânge.
Băieţi, trebuie să plecăm.
De ce...?!
La dracu, nu?
Ciudatule?
Ce, eşti şi ciudat şi surd?
Te-am întrebat ceva, idiotule.
Porţi haine de dame?
Doar pantofi.
Cu tocuri cât mai înalte.
Daa!
Ciudat mizerabil!
Tu eşti.
Tu eşti ăla netrebnic,
cu frica în oase.
Vezi.
Vineri în instanţă?
Nu există dreptate pentru tine.
Nu poţi merge în instanţă,
pentru că tu eşti vinovatul.
Pentru ce s-a întâmplat la bar tu eşti de vină.
De asta nu eşti iubit, iubirea mea.
Sunt singura ta speranţă.
Singura care poate îndepărta durerea.
Singura ce-ţi poate garanta libertatea
din ruşine.
E vina mea.
E doar vina mea.
Am obosit.
Am obosit să tot fiu singur.
Şi să mă ruşinez.
Ăştia sunt pantofii ei.
Pune-i bine, Hogie.
Noi te susţinem, Hogie.
mereu te-am susţinut.
Suntem aici pentru tine.
E dureros, Jules.
Atât de dureros.
Ştiu, dar va trebui să-ţi placă durerea, Hogie.
Aşa cum un înţelept spunea,
"Durerea noastră este combustibilul rachetei noastre. "
Ne aminteşte cât suntem de puternici.
Inima îi e slăbită. Vom afla cu timpul.
Am făcut ce am putut pentru ea.
Nu putem decât să ne rugăm.
Nu ştiu sigur cum se face asta.
Dar dacă eşti acolo, şi mă auzi...
Îţi baţi joc de mine.
Ăsta este răspunsul rugăciunii mele?
Aşadar ne întâlnim, Dle căpitan.
Văd că poţi vorbi engleza, Fritz.
Mâinile... sus!
Bun.
Acum ridică-te.
Încet.
Şi cum de mai găsit, Fritz?
Întoarce-te. Te rog.
Jos arma.
Repede!
leşi pe interval.
Te rog.
Ce? Tocuri înalte?
Eşti un omuleţ slab şi jalnic.
Şi după ce te omor,
o să-ţi omor şi femeile tale mizerabile
din micuţul tău oraş!
Tu nu pricepi, nu-i aşa?
Femeile sunt salvatorii lumii!
Tocuri înalte.
Mă laşi!
Asta nu e bine.
Eşti nebun!
Ce dracu e invenţia asta?
- O maşină a timpului. - Maşina timpului?
Ne va duce în viitor.
În viitor?
Da, dragostea mea.
15 milioane de ani lumină în viitor.
Ca să fim liberi.
Vezi?
S-au întors.
Nu mor niciodată.
Oo, nu.
Oo, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu.
Căpitanul Hogie e în maşina aia zburătoare. Omorâţi-I!
Aşa!
Ei nu mor, dragostea mea.
Nu vor înceta să te tortureze.
Aşteaptă.
Stiletto. Sunt ale lui Nicol.
Îmi trebuie amândoi.
În nici un caz, Deja.
Nu popt lăsa unul de-al lui Nicol Naziştilor!
Înghite plumb!
Viitor
Dă-mi braţul tău.
Dă-mi papucul ăla.
Nu poţi lua o cutie mai mică?
Spioano!
Aşa e.
Tu aşadar. Tu ţii în viaţa Naziştii.
- Aşa e. - Şi îl menţii bolnav pe Mark!
- Aşa e! - Tu eşti problema!
Tu eşti "dependența" lui!
N-am să te las să-I omori!
În numele lui Marwen,
Te voi face să dispari!
Nicol.
- I-am terminat pe toţi. - Şi de data asta,
- bastarzii nu se mai întorc. - Da.
Nicol?
Trezeşte-te.
Trezeşte-te, scumpete.
Te rog?
Te rog.
Ţi-ai întors pentru mine.
Desigur. Nu te-aş lăsa să pleci.
Dragostea mea adevărată.
Cum rămâne cu Deja Thoris?
Nu mai e.
De-a binelea.
A dispărut din viaţa mea.
Nu se mai întoarce.
La revedere.
RIP ~ Odihnească-se în pace
Nu pot scrie un blestem.
Hei, Mark.
O dimineaţă fericită de vineri.
Dnul Johnson m-a rugat să te sun
să-ţi reamintesc să mergi azi în instanţă.
Nu uita să porţi haina sport
şi o cămaşă cu guler.
Dle Hogancamp,
vă rog să vă adresaţi curţii când sunteţi gata.
"Am fost un artist desăvârşit, şi ilustrator. "
"Îmi plăcea să desenez,"
"şi acum abia îmi pot scrie numele. "
"Viaţa mea de odinioară"
"mi-a fost luată pentru totdeauna".
"Şi nu purtam tocuri înalte"
"în noaptea în care am fost atacat, dnă judecător.
"Dar am menţionat că"
"poate cu o ocazie i-am încercat,"
"şi pentru că am făcut acel comentariu,"
"ei m-au bătut crunt. "
"Mi-au sărit în spate"
şi m-au bătut de mi-au scos amintirile din minte. "
Acum, admit că băusem şi eram turmentat,
şi cum am răspuns n-a fost ceva inspirat.
Dar acum ştiu că...
Ştiu ce aş fi făcut.
Trebuia să tac şi să mă îndepărtez,
dar n-am făcut-o.
Şi am fost bătut.
Bătut la milimetru.
Bătut fără motiv.
Şi vreau să ştiţi, dnă judecător, pentru că...
orice sentinţă veţi pronunţa împotriva...
acestor aşa zişi oameni...
vreau ca ei să ştie că nu-mi mai pot face nici un rău.
Nu mă mai pot răni.
Pentru că s-au dus.
S-au dus de-a binelea.
Dar eu am rămas aici.
Şi am prietenii alături.
Şi am oraşul meu, şi am fotografiile mele,
şi voi fi bine.
Ele cum se simt?
Aproape grozav.
Ştiu că mă tot repet,
dar la naiba, Mark, ai reuşit.
Şi încă mai respiri.
Se purtau stiletto în timpul celui de al doilea Război Mondial?
Nu.
Sunt multe lucruri ciudate în Marwencol.
Scuze? Marwen ce?
"Col. " Marwencol.
Sunt sigur că există o poveste.
Vrei să o auzi?
Bine.
Păi...
după ce Deja Thoris s-a spulberat
la 15 milioane de ani lumină în viitor
Şi Naziştii au fost eliminaţi,
pacea şi fericirea au renăscut.
Şi în comemorarea acestui eveniment epic,
Hogie a decis să redenumească oraşul.
Acum înţeleg.
"col" vine de la Nicol.
Nicol fără "E."
Bine aţi venit în Marwencol
Mulţumesc
Presupun,
în viaţă, în viaţa reală,
Unii dintre noi sunt meniţi să fie singuri.
Poate să nu găsească dragostea, niciodată
sau să găsească o altă esenţă.
lar alţii...
alţii sunt mai norocoşi.
Cum e Hogie şi a lui Nicol.
Ei au găsit dragostea adevărată.
În Marwencol.
Marwencol.
Are un inel fain pe deget.
Roberta?
Vrei să mergem la un sushi?
Păi, noi nu am mai încercat.
S-ar putea să nu ne placă.
Poate da.
Ai dreptate. Hai să încercăm.
Mark Hogancamp trăieşte liniştit în Upstate Statul New York, unde continuă să creeze artă.
Realizările lui sunt prezentate regulat în galerii de artă peste tot în ţară.
Mark nu s-a mai atins de alcool din noaptea atacului.
...populaţia din Marwencol a crescut la 200.
Traducerea şi adaptarea geoguyro.